Jag återvände till London våren 1926 under storstrejken.
Hela Paris talade om den.
Fransmännen, som njöt av sina forna vänners trångmål-
-förutspådde revolution och krig. Jag och flera vänner-
-började tro att vårt land svävade i fara och behövde oss.
Vi fick sällskap av en belgisk futurist-
-som kallade sig för Jean de Brissac la Motte-
-och deltog i alla strider överallt mot de lägre klasserna.
-God morgon, far! -Kära nån...
Så trevligt att du redan är hemma. Hur länge har du varit borta?
-15 månader. -Verkligen?
Det är märkliga tider.
De ska strejka igen om två dagar. Vilket nonsens!
-Jag vet inte när du kan resa igen. -Jag tänker inte resa.
Du förstår inte. Det är på grund av strejken som jag är här.
Jag förstår. Du har ju bott utomlands. Har du blivit revolutionär?
Nej, far. Jag tänkte leverera mat till dem som behöver det.
Enligt mrs Abei råder ingen brist i Bayswater. Klarar du en sån operation?
Du saknar militär utbildning och erfarenhet av hjälpaktioner.
Du har slagit in på en vådlig kurs.
Vi behöver inga fler i dag, mina herrar. Tack så mycket.
Finns det inget annat? Jag kommer ända från Frankrike.
Pröva i Clapham och Southwark. Och de behöver folk i Rotherhithe.
Här är det helt fullt. Kom tillbaka i morgon, kom tillbaka i morgon.
Mulcaster?
Utmärkt! Där fick de.
-Hej, Boy! -Charles Ryder... Du store tid!
Vad gör du här? Det var nära ögat där borta.
Förbannade kommunister!
-Var är du? -Ingenstans, de har fullt här.
Häng med oss. Bill Meadows håller i det.
Det är bara trevliga typer i Försvarskåren. Vi kör ut mjölk.
-Kan jag ansluta mig? -Självklart!
Kom med och få utrustning inne på kontoret.
Jag gick med i Försvarskåren. Jag svor trohetseden och fick en batong.
-Jag kommer tillbaka i eftermiddag. -Jag sitter gärna hos henne.
Vi får se. Jag tittar in i alla fall.
-Hur har hon mått? -Hon har sovit och fått en spruta.
-Verkade hon ha väldigt ont? -Ja, men hon vill vara vaken.
Har du hört något från Charles?
Han är tillbaka i England. Han var inte hemma, så jag lämnade ett meddelande.
Vi ses sen.
Mr Mottram är här, ers nåd.
Ministern väntar därute, så jag kan inte stanna.
-Hur mår hon? Kan jag gå upp? -Hon är för dålig för att träffa någon.
Jag är ledsen.
Jag vet inte när jag hinner komma hit igen. Det börjar hetta till.
Jag jobbar hela kvällen. Ring till inrikesdepartementet, om något händer.
-Sebastian, då? -Utrikesdepartementet sköter det.
Oroa dig inte. Ge dig till tåls i ett par dagar. De hittar honom.
Hälsa din mor. Adjö.
Två te, tack.
-Här får du lite hjälp på traven. -En kopp te, tack.
Undvik Commercial Road. Det har varit bråk där.
Hörde ni, pojkar? Det är bråk på Commercial Road.
Hoppa ombord!
-Vad gör du i kväll? -Inget särskilt.
Enligt min syster har Nancy Tallboy fest.
-Ska du gå? -Absolut. Det lär bli rena orgien.
Charles! Charles!
Mulcaster!
Fred, broder! Fred!
Är de inte gudomliga? Är de inte det mest sensationella du har sett?
Antoine! Herregud!
Den ljuse som spelar piano-
-har en stormande affär med mrs Arnold Frickheimer.
Han slog henne i skallen med en mjölkflaska härom morgonen.
Så underbart att se dig! Det var längesen.
Där är du, en ensam gammal konstnär-
-undangömd i ditt parisiska vindsrum.
Ser du samma enfaldiga gengångare som jag?
De är inte djur i djurpark, som man stirrar på.
De är artister, stora artister, som ska vördas.
Charles! Äntligen någon jag känner. Flickan jag kom med är försvunnen.
Hon har smitit. Vet du varför? För att du är totalt malplacerad.
Det här är inte din typ av fest. Du borde inte vara här.
Gå till The Old 100th eller något dystert ställe vid Belgrave Square.
Jag kommer därifrån, och det är för tidigt för The Old 100th.
Jag stannar en stund, det kanske blir bättre.
Jag spottar på dig! - Låt mig tala med dig, Charles.
Vita pugilister...
Vilken överraskning att se dig. Jag trodde att du var i Mellanöstern.
Ursäkta oss...
Jag hörde något om dig och Sebastian i Konstantinopel.
Sebastian! Självklart talar vi om honom.
Någon har kräkts. Torka upp det.
-Jag vill ha något att dricka. -Det kan du få hemma hos mig...
Jag har inte hört något från Sebastian på ett år. Träffar du honom?
Han är en sån fylltratt. Han bodde hos mig i Marseilles förra året-
-när du övergav honom. Jag stod nästan inte ut.
Han pimplade som en änkenåd dagarna i ända.
Och så slug! Saker bara försvann, bland annat två vackra kostymer.
Jag förstod inte att det var Sebastian.
Det kom en del udda typer till min lilla våning-
-men du vet ju att jag uppskattar udda typer...
Till slut fick jag reda på att Sebastian hade stampat på dem-
-och att han hade sålt kvittona på bistron.
Det är aldrig särskilt lyckat när Sebastian besöker dig.
Jag känner igen din ogillande min. Du tror att jag förleder honom.
Du gjorde det i Aten.
Det är en av Sebastians mindre trevliga sidor. Han låtsas bli förledd.
Som en liten häst på cirkus.
-Så han kan inte sluta... -Jag gjorde allt jag kunde.
Jag undrade varför han drack.
Vill man berusa sig, finns det så många andra ljuvliga sätt.
Jag har aldrig sett er förut. Vad är det här för vitt patrask?
-Jag måste ha kommit till fel hus. -Det är kris, vad som helst kan hända.
Afrika måste vara helt folktomt.
Strunt samma...
Du och jag gjorde bra ifrån oss när vi försvarade fosterlandet i dag.
Det är verkligen synd.
Vi var för unga för att kämpa i kriget.
Andra kämpade. Flera miljoner dog. Inte vi.
Men vi visade dem i dag. Vi visade de döda att vi också kan slåss.
Och du kom ända från Paris. Förbaskat bra. Förbaskat bra.
Kom från fjärran land, och kämpade när landet stod i brand...
Som australiensarna. De stackars döda australiensarna.
Är festen lyckad? Tror ni att Florence Mills sjunger igen?
Jag känner igen dig. Vi har setts förut.
Många gånger, men du bjöd mig inte i kväll.
Jag kanske inte tycker om dig. Jag trodde att jag tyckte om alla.
-Ska vi utlösa brandlarmet? -Ja, Boy! Spring i väg och gör det.
Det kanske livar upp stämningen.
Du är en stygg flicka. Du ska få smisk!
Vi lämnade Marseilles och åkte till Tanger-
-och där slog sig Sebastian ihop med...sin nye vän.
-Vem är det? -Hur ska jag beskriva honom...
Han liknar betjänten i "Warning Shadows".
En tysk tölp som har varit främlingslegionär.
Han tog sig därifrån genom att skjuta av sig stortån. Den hade inte läkt.
-Var träffades de? -Sebastian hittade honom i kasbahn.
Han tog med honom hem till oss. Macabre!
Så jag återvände till gamla kära England.
-Var är Sebastian nu? -Jag tror att de är Franska Marocko.
De hade problem med Tanger-polisen när jag åkte.
Lady Marchmain har varit en plåga sen jag kom hem-
-och försöker få mig att kontakta dem.
Vad hon får gå igenom! Det finns i alla fall rättvisa här i världen.
Nu är det gjort!
Flickan med den där svarta typen tog med mig hit.
Hon verkar ha glömt dig.
Kom, Charles. Jag har fått nog av det här.
Är ni snäll och väntar här? Jag säger åt lady Julia att ni är här.
Jag gick till Marchmain House när det blev lugnt.
Julia hade ringt och sagt att hennes mor gärna ville träffa mig.
Jag väntade på henne i biblioteket som vette mot Green Park.
Charles! Så snällt av dig att komma.
Mamma har frågat efter dig, men hon kan tyvärr inte träffa dig.
Avskedet från sir Adrian Porson tröttade ut henne.
-Avskedet? -Hon är döende.
Hon kan leva i en vecka till eller dö när som helst. Hon är mycket svag.
Jag kan berätta vad hon ville.
Vi går någon annanstans, jag avskyr det här rummet.
Hon vill be om ursäkt för att hon var så avskyvärd sist ni sågs.
Hon talar ofta om det. Hon vet att hon hade fel om dig.
Du glömde säkert bort det genast och förstod-
-men mamma kan aldrig förlåta sig själv.
Hon gjorde sällan sådana saker.
Säg åt henne att jag förstår.
Det andra har du förstås redan gissat. Sebastian...
Hon vill träffa honom. Tror du att det är möjligt?
-Jag har hört att han är illa däran. -Vi också.
Vi telegraferade till hans senaste adress, men fick inget svar.
Han kanske hinner träffa henne.
Jag tänkte på dig när jag hörde att du var i England.
Kan du försöka hämta hem honom?
Jag vet att det är mycket begärt-
-men jag tror att Sebastian skulle vilja det, om han visste.
Jag ska försöka. Det ska jag verkligen.
Det finns ingen annan vi kan be. Rex är så upptagen.
Jag hörde att han har organiserat gasverken.
Han har tjänat på strejken.
Bridey har hållit sig avvaktande till alltihop.
Han anser det inte vara något att kämpa för.
Tack... - Jag hade velat träffa Cordelia.
Jag skickade henne i säng. Hon satt hos mamma hela natten.
Hälsar du henne från mig?
Adjö, Charles. Tack ska du ha.
Jag telegraferar om jag har några nyheter.
Air France flög till Casablanca.
I gryningen tog jag bussen till Fez.
Jag hade ringt den brittiske konsuln och avtalat om lunch.
Det pågår ett krig fem mil härifrån.
Jag hörde det, men det är svårt att tänka sig när man sitter här.
Förra veckan kom några cyklande för att ansluta sig till Abd el-Krims armé.
-Situationen låter knivig. -Morerna är kniviga.
De ogillar alkohol, och vår unge vän dricker hela dagen.
Skriver ni på här?
Vad gör han här? I Rabat och Tanger finns det ställen för turister.
Han har ett hus i den arabiska stadsdelen.
Jag försökte hindra honom, men han köpte det av en fransman.
Det är inget ont i honom, men han är ett orosmoment.
Fransmännen förstår sig inte på honom. De tror att han är spion.
Han lever ju knappast som en lord... Visste ni att det bor någon hos honom?
Ja, jag hörde det...
En otäck typ - en tysk från Främlingslegionen.
Han kommer att ställa till problem.
Men jag tycker om Flyte.
Jag ser honom sällan. Förr badade han här två gånger i veckan.
Han är alltid charmerande. Min fru blev mycket förtjust i honom.
Han behöver något att göra.
Om jag kan övertala honom att komma hem till England, slipper ni honom.
-Jag borde nog gå nu. -Ja, nu är han nog hemma.
Ingen går ut när det är siesta. Min bärare visar er vägen.
Marocko var nytt och främmande.
I den muromgärdade staden, där dammet låg tjockt på gatan-
-och det doftade av kryddnejlika och rökelse-
-så förstod jag vad som hade lockat Sebastian och hållit honom kvar.
Min sudanesiske guide betraktade stan som en nyzeeländare betraktar Rom.
Väldigt smutsiga människor. Ingen bildning.
Fransmännen lämnade dem smutsiga. Inte som britterna.
Mitt folk är brittiskt. Jag arbetar för Sudan-polisen.
Den brittiske lordens hus.
-Följ med den här araben. -Tack så mycket.
Ursäkta mig. Jag söker Sebastian Flyte.
-Det här är väl hans hus? -Ja...
Men han är inte här. Jag är ensam.
Jag har kommit från England i ett viktigt ärende. När kommer han hem?
Sebastian är sjuk.
Munkarna tog honom till sjukstugan.
De kanske låter dig träffa honom, kanske inte.
Jag måste själv gå dit snart och få foten omplåstrad.
Jag ska fråga dem. När han mår bättre, får du kanske träffa honom.
-Öl? -Ja tack.
Är du Sebastians bror? Hans kusin?
-Är du gift med hans syster? -Vi är bara vänner.
Vi gick på universitetet tillsammans.
Jag hade en vän på universitetet. Vi studerade historia.
Min vän var klyftigare än jag. En liten svag typ.
Jag kunde ruska om honom när jag blev arg, men han var väldigt klyftig.
En dag sa vi: "Det finns inget arbete i Tyskland, det är slut med Tyskland."
"Vi måste bli soldater!" Så vi gick med i Främlingslegionen.
Min vän dog i dysenteri förra året-
-under ett fälttåg i Atlasbergen.
När han dog sa jag: "Vad fan!"
Och jag sköt mig i foten.
Nu är den full med var. Det var ett år sen.
Det låter intressant, men jag är i första hand intresserad av Sebastian.
-Kan ni berätta något om honom? -Han är god. Han är bra för mig.
Tanger var en stinkande håla. Han tog med mig hit.
Fint hus, fin mat, fin tjänare... Jag har det bra här.
Jag tycker bra om det.
Sebastian...
Hans mor är mycket sjuk. Det är därför jag är här.
Är hon rik?
Varför ger hon honom inte mer pengar? Då kunde vi bo i Casablanca.
-Få henne att skicka mer pengar! -Vad är det för fel på Sebastian?
Jag vet inte. Jag tror att han dricker för mycket.
Munkarna tar hand om honom. Han har det bra där.
Munkarna är bra, det är billigt där.
Mera öl!
Ser du? En snäll tjänare som tar hand om mig.
Jag har det bra.
Jag måste träffa Sebastian genast.
Var är han? Vilket sjukhus ligger han på?
Det lilla mellan den gamla och den nya stadsdelen. Det heter Saint Sulpice.
Säg åt Sebastian...
...att jag är kvar och att jag klarar mig.
Han kanske oroar sig för mig.
God afton. Er vän, lord Flyte, mår mycket bättre.
Vi talade franska. Han sa att Sebastian inte svävade i fara-
-men att var för sjuk för att resa.
Han hade influensa och problem med ena lungan.
Han var svag och saknade motståndskraft.
Men vad kunde man vänta sig? Han var ju alkoholist.
Läkaren talade sakligt, nästan brutalt-
-med vetenskapsmannens vana att hålla sig till det väsentliga-
-så till den grad att det gränsade till torftighet.
Den skäggige munken som tog hand om mig-
-och som skötte de smutsiga sysslorna på avdelningen-
-berättade en annan historia.
Han är så tålmodig. Inte som en ung man.
Han klagar aldrig, trots att det finns mycket att klaga på.
Vi har inga resurser.
Regeringen ger oss det som blir över efter soldaterna.
Han är så snäll.
Det finns en tysk pojke med en fot som inte läker och sekundär syfilis.
Han kommer hit för behandling. Lord Flyte...
Lord Flyte hittade honom svältande i Tanger och tog sig an honom.
En sann samarit.
"Stackars enfaldige munk", tänkte jag, Gud förlåte mig...
Er vän.
Tack.
Jag trodde att han menade Kurt.
-Vad gör du här, Charles? -Jag letar efter dig.
Jag ska låta er prata. Jag kommer tillbaka om en stund.
Jag träffade läkaren. Du ser inte så dålig ut som jag fruktade.
Det värsta är över.
Jag har varit medvetslös i ett par dagar.
Lunginflammation, säger de.
Jag trodde att jag var tillbaka i Oxford. Är inte det konstigt?
Jag kunde inte vara längre därifrån.
Har du varit i huset?
-Tycker du om det? -Ja.
Jag har tyckt om allt jag har sett.
Jag förstår vad som håller dig kvar.
Är Kurt fortfarande kvar?
Jag frågar inte om du tycker om Kurt - det gör ingen.
Det är lustigt... Jag skulle inte klara mig utan honom.
Din mor mår inte så bra.
Det är i själva verket därför jag är här.
Jag tror att hon vill träffa dig.
Stackars mamma...! Hon var verkligen en femme fatale.
Hon kunde döda bara genom att röra vid en.
Vad vill du göra?
Jag vet inte.
Låt mig fundera på saken.
Jag kan av uppenbara skäl inte resa för tillfället.
-Kan du göra mig en tjänst? -Självklart.
Om du hälsar på igen, kan du smuggla med dig en flaska konjak?
Jag telegraferade till Julia att Sebastian inte kunde resa.
Jag stannade i Fez och besökte sjukhuset varje dag.
Den tredje dagen kom ett telegram från Julia.
Lady Marchmain var död.
Jag stannade kvar, ifall Sebastian ville åka hem till begravningen.
Monsieur Ryder. Monsieur Ryder!
Er vän dricker igen.
Konjaken gör ingen skada nu, men den försvagar honom-
-och plötsligt kan han dö av en struntsak.
Det här är inte en plats för drinkare. Han måste åka i slutet av veckan.
Om ni skriver ut honom, stannar jag. Någon måste följa honom hem.
Er vän är mycket gladare i dag. Han är som en ny människa.
Vet ni varför? Han har en flaska konjak i sängen.
Det är den andra jag hittar. Tar jag ifrån honom en, får han en ny.
Han är så stygg! Det är de arabiska pojkarna som hämtar det åt honom.
Men det är härligt att se honom glad, efter att han var så sorgsen.
-Hur mår du? -Bättre. Mycket bättre.
Bra. Får jag...?
Nu när din mor är död, tror du då att du återvänder till England?
Det vore underbart. Tror du att Kurt skulle tycka om det?
Du tänker väl inte tillbringa resten av livet med Kurt?
Han vill tillbringa sitt med mig. "Det är bra för honom, tror jag"...
Jag har varit på banken och ordnat saker och ting.
Direktören var mycket hjälpsam.
Om jag ordnar så att dina advokater skickar ett underhåll varje kvartal-
-så kan du få fickpengar varje vecka. l nödfall får du ta ut...
Det är en trevlig omväxling, när man har blivit omhändertagen hela livet-
-att ha någon att ta hand om själv.
Man måste vara helt hjälplös, om man behöver bli omhändertagen av mig.
Som sagt, i nödfall får du ta ut större summor.
Du måste övertyga banken om att det är ett nödfall-
-och du måste hämta pengarna personligen.
Annars får Kurt mig att skriva ut en check på alltihop när jag är full-
-och ger sig av och ställer till det för sig.
Var ska jag ställa väskan, Sebastian?
-Ska jag packa upp? -Nej, det gör tjänaren.
Det var på tiden att du kom tillbaka. Jag behöver dig.
Gör du?
Ja. Jag skulle tro det.
Det är inte så bra att vara ensam när man är sjuk.
Den där tjänaren är lat. Han försvinner alltid när jag behöver honom.
En gång var han ute hela natten, så ingen kokade kaffe när jag vaknade.
Det är inte bra att ha en fot full med var.
Ibland sover jag inte bra.
Nästa gång ska jag kanske åka någonstans där jag blir omhändertagen.
Ser du?
Vad vill du ha?
Cigaretter. De ligger i väskan under min säng.
-Jag hämtar dem. -Nej, det är min uppgift.
Ja, jag tror att det är Sebastians uppgift.
Jag lämnade honom med sin vän-
-i det lilla muromgärdade huset i slutet av gränden.
Jag kunde inte göra något mer för Sebastian.
Hans mor begravdes samma eftermiddag på Brideshead.